De frosne have er en verden for sig.
Under isen hersker en uhyggelig, næsten magisk stilhed-
-afskåret fra de rasende storme ovenover.
Om vinteren gør den svage sol ikke megen gavn.
Temperaturen når sjældent over minus 50 grader.
DET FROSNE HAV
En stor del af året er her mørkt og iskoldt.
Alligevel er der liv ved Jordens to poler: Arktis og Antarktis.
Uanset om dyrene lever i vandet eller på land-
-er vintrene, når havet er frosset til is, den største udfordring.
Den nordlige halvkugle i februar.
Jorden hælder på sin aksel, solstrålerne kryber nordpå-
-og Arktis vågner til live efter den hårde vinter.
Arktis er et frosset hav, som er omgivet af kontinenter.
Når havoverfladen mellem kontinenterne fryser til is-
-går rovdyrene ud på isen for at jage.
Nu er det blevet marts, men havet er stadig dækket af is.
Men nogle steder er der isfri områder, der aldrig fryser til.
Her klemmes tidevandsstrømmene mellem små øer.
De stærke vandmasser forhindrer, at der dannes is.
Hvalrossen tilbringer vinteren i isfri områder.
Her kan de få luft-
-men de kan samtidig søge ly og føde i havet.
Andre havpattedyr overvintrer her. En ung grønlandshval.
Her er strømmen stærk, og isen er farlig.
Den her hval blev fanget under isen sidste efterår.
Her er ingen føde, men hvalen skal have luft-
-og dette lille hul er det eneste åndehul i miles omkreds.
Den lever udelukkende af sine fedtreserver, som nu er ringe.
Det vil tage flere måneder, inden hvalen kommer fri.
Andre steder er flere hvaler spærret inde.
Det er hvidhvaler. Deres lille lufthul skyldes ikke strømmen-
-men af deres bevægelser, når de søger op for at ånde.
Der er hen ved 30 kilometer til åbent hav.
Isen smelter ikke før om to måneder.
Hvidhvalerne er meget magre, og de fleste er slemt arrede.
Men det er ikke isen, som har givet dem deres sår.
En kødædende jæger siger ikke nej til en hval.
De her indespærrede hvidhvaler er inden for isbjørnenes rækkevidde.
Hvalerne kender faren og bliver under vandet så længe, de kan-
-men de kan kun holde vejret i omkring 20 minutter.
At fange en fire meter lang hval, der vejer en ton, er ikke let-
-selv om hvalen er svækket af sult.
Det er umagen værd at vente på en hvidhval.
Et større hul gør det sværere for bjørnen at fange en hval.
For at kunne holde varmen er det vigtigt, at pelsen bliver plejet.
Bjørnen bruger sneen som trækpapir.
Hvidhvalerne er blevet angrebet mange gange det seneste halve år-
-og nogle er blevet fanget.
Man skal vente længe.
Men sådan et bytte byder på mængder af spæk, rigt på energi.
Mågerne er afhængige af bjørnene på denne årstid.
De opdager blodpletterne på isen på meget lang afstand.
Hvidhvalerne skal vente længe endnu-
-inden de slipper ud af deres fængsel.
Polarrævene er også afhængige af, at isbjørnene finder bytte til dem.
De er som sjakaler, og de tager, hvad de kan, af bjørnenes bytte.
Om vinteren og foråret er de helt afhængige af bjørnene.
Det er kun om sommeren, at de selv kan fange deres bytte.
De er ikke stærke nok til at tage voksne sæler-
-men de kan tage sælunger og fugle.
Den her snedige ræv vil begrave sit bytte.
Der kan blive brug for det i den kommende tid.
Bjørnene påvirker adfærden hos alle dyr, store som små.
Bjørne undgår gerne den løse is ved havet-
-hvor det er besværligt at komme frem.
Derfor er det et godt område for sæler at føde deres unger.
Grønlandssælen føder sine unger her. Ungernes pels er hvid-
-så den kamuflerer dem godt i sneen.
Grønlandssælen dier i en meget kort periode, og det er nødvendigt.
Den dier intensivt.
På kun 12 dage får ungen mælk med et fedtindhold på 45 procent.
Så bliver den forladt og skal klare sig selv.
Her har vi en klapmyds.
Den her imponerende opvisning skal skræmme andre hanner væk...
...og skaffe sælen en mage.
Klapmydsen føder også unger på pakisen.
Ungerne dier kun i fire dage. Det er rekord blandt pattedyrene.
Det skyldes isbjørnene, som tvinger dem til at yngle på isen.
Andre sælarter vælger den faste is længere nordpå.
Bjørnene har let ved at jage her, så især ringsælen er forsigtig-
-og gemmer sine unger.
Ringsæler er relativt små.
Derfor kan de føde i små huler under sneen.
Her holder en unge sig gemt og i ly for dårligt vejr.
I slutningen af marts og i april-
-kommer bjørnehunnerne ud af deres hi med de nye unger.
Moderen har ikke spist i fem måneder. Hun er sulten.
Meget sulten.
Hvis hun ikke fanger sæler nok-
-svigter hendes mælk, og ungen dør.
Bjørne har en meget veludviklet lugtesans.
De kan mærke lugten af en sælunge fra op til to kilometers afstand.
Men en ringsælhun bruger flere skjulesteder-
-og bjørnen skal prøve flere steder, inden den har held med sig.
Det her er en vigtig tid for ungen.
Ved at iagttage sin mor, når hun jager, og imitere hende-
-lærer den grundlaget for selv at blive en jæger.
Leg er vigtig for musklerne og motorikken.
Dagene går, og Solen kommer stadig højere op.
Den holder sig over horisonten om natten.
Bjørnehunnen bliver ved med at jage-
-til ungen er så træt, at den ikke kan følge med.
Hun kan lugte noget.
Gennem et hul i hulen slipper ungen ud i havet.
Kun en ud af tyve jagter er vellykket.
Moderen må snart finde en sælunge, hvis ungen ikke skal sulte ihjel.
Foråret bliver til sommer, og varmen får isen til at smelte.
Havet er igen tilgængeligt, og Arktis' sommergæster kommer igen.
Trækfugle kommer sydfra-
-for at bygge rede og leve af havets føde.
Kortnæbbet lomvie er Arktis' svar på pingvinen.
Den kan imidlertid flyve, for den skal kunne nå klippeafsatser-
-hvor dens rede er i fred for bjørne og ræve.
Den er lige så meget hjemme i vandet som i luften.
Den kan dykke ned til 50 meters dybde i jagt på fisk.
I juni bryder isen.
Israndene laver passager af åbent vand til dem, der skal have luft.
Hvidhvalen bruger disse isrande til at komme gennem de isdækkede have-
-og nå de områder, hvor istorsken har tilbragt vinteren.
Hannerne dykker jævnligt ned til 500 meters dybde.
Hunnerne og ungerne kan kun klare 350 meter. De har mindre lunger.
I juni og juli ankommer narhvalen.
Hunnerne har sjældent stødtænder. De kommer først med deres unger.
Hannerne støder til lidt senere.
De tager op langs israndene mod nye jagtmarker.
Grønlandshvalen bliver op til 18 meter lang og kan veje 100 ton.
Kun den af de store hvaler bliver på Arktis året rundt.
Den er ikke ude efter fisk. Den søger mindre bytte.
Hvalen har dyrerigets største mund. Den er så stor som en lille garage-
-men den lever af små krebsdyr, copepoder.
Den sier krebsene med sine fire meter lange barder i overkæben.
Om sommeren oplagrer den energi for at klare de næringsfattige vintre.
Når isen smelter, må isbjørnene søge mod land.
De svømmer godt og kan tilbagelægge 160 kilometer på vandet.
Ved Grønlands østkyst er der kun lidt is tilbage i august.
Hvalrossen går på land for at hvile.
På den årstid skifter de ham og kommer af med ar og parasitter.
Et bad i det kolde hav lindrer kløen.
Men det er svært at lade være med at klø sig.
De søger hver dag ud på dybere vand.
På 20 meters dybde roder de i havbunden.
Ved hjælp af deres følsomme knurhår leder de efter sandmuslinger.
Når de finder en musling, suger de kødet ud af skallen.
Hvalrossen kan være på bunden i ca. 5 min. uden at trække vejret.
Et andet sted på Arktis samles tusinder af hvidhvaler.
De samles ved nogle få flodmundinger.
Her kommer alle slags hvidhvaler. Gamle som unge, store som små.
Nogle er kun få uger gamle og skal stadig have hjælp.
De svømmer på moderens ryg, så det er lettere at trække vejret.
Tidevandet rykker frem, og hvalerne følger med.
De kan svømme i forbavsende lavt vand.
Ligesom hvalrosser skifter også hvidhvaler hud.
Lidt varmt ferskvand og energisk gniden mod gruset hjælper.
Dyrene bliver her somme tider i flere uger.
De synes at have et stort behov for at være sammen.
Når de har skiftet hud, tager de ud i havet for at søge føde.
Nu er det blevet efterår, og havet begynder at fryse til.
Et tyndt isdække dannes på overfladen og vokser lag for lag-
-til der er dannet en uigennemtrængelig barriere.
I slutningen af november er Det Arktiske Hav igen dækket af is.
Nordlysets stråler leger på vinterhimlen.
På den anden side af Jorden, på Antarktis, er der sydlys.
Antarktis vågner nu op af sin vintersøvn.
Det er Jordens koldeste og mest stormomsuste sted.
Der er altid meget koldt, omkring minus 50 grader.
Solen giver stort set ingen varme.
Meget få dyrearter kan leve under så ekstreme forhold.
Men kejserpingvinerne kan.
De står på det frosne hav og modstår de antarktiske storme.
De trykker sig tæt til hinanden for at overleve vintermånederne.
De skiftes til at tage imod stormens værste stød.
Deres overlevelse her skyldes, at Antarktis-
-er omgivet af Sydhavet. Her er ingen landrovdyr.
I modsætning til dyrene på Arktis er her ingen truende isbjørne.
Havet er stadig frosset.
Men en sæl kan overleve her. Også om vinteren.
Weddellsælen.
Under vandet har den ly mod stormene på land.
Men den skal have adgang til luft året rundt.
Den holder lufthullerne åbne med tænderne.
Den skraber konstant isen væk for at få luft.
Det betyder, at den slider tænderne ned.
Evnen til at jage og æde forsvinder.
Weddellsælen dør ung.
Antarktis er meget isoleret og har bjerge på over 5.000 meter-
-og der er derfor koldere end på Arktis.
Isen glider langsomt mod kanten på de store gletsjere.
Om vinteren fordobles kontinentets areal, når havet fryser til.
Isdannelsen ved kysterne strækker sig flere hundrede km ud fra land.
Under havisen bor små rejelignende dyr, kril.
De har tilbragt hele vinteren her.
I vinterens mørke måneder lever de af alger i isen.
Sært nok bliver de mindre for at spare på kræfterne.
Når temperaturen stiger om foråret, begynder isen at smelte.
Der frigøres små luftbobler, som sad fast i isen.
Rundt om disse bobler vokser der alger, som krillen æder.
De fanger dem med deres fægtende ben.
Solens stråler bliver stærkere og når længere ned i vandet.
Havet fyldes med flydende alger. Krillen forlader den smeltende is-
-og samler sig i stimer, mens de høster den nye afgrøde.
Længere nordpå, bag snedækket-
-har rempingviner overvintret på det åbne hav.
Forbipasserende isbjerge giver hvile, hvis de kan komme op på dem.
På denne årstid vil de helst være på land.
Men det er svært at komme derop.
Det er nu blevet forår, og pingvinerne kommer for at yngle.
Derfor har de travlt med at komme på land.
Det gælder om at vælge det rette tidspunkt og den rette bølge.
Men rejsen er kun lige begyndt.
De fleste skal gå mange kilometer, før de finder et redested.
Det her er Zavodovski-øen. Her er verdens største pingvinkoloni.
Cirka to millioner rempingviner yngler her.
Det er ikke tilfældigt, at de lige vælger den her ø.
Det er en aktiv vulkan.
Varmen fra krateret holder skrænterne fri for is og sne.
Dermed kan pingvinerne yngle tidligere end dem længere sydpå.
På anden side: Det er ikke uden risiko at bo på en aktiv vulkan.
Modsat kejserpingvinen kan de her pingviner lægge æg på jorden.
Det er ikke sært, at de trodser de enorme bølger for at komme hertil.
Længere sydpå, nær kontinentet, begynder isen at bryde.
Isbjerge er gigantiske isstykker, som brækker af gletsjerne.
Om vinteren sad de fast i havisen, men nu driver de igen.
Når isbjerge går i stykker, dannes der grødis-
-som ligger spredt i vandet over hele halvøen.
Om sommeren svømmer vågehvalen mod dette rolige vand.
Vågehvalen er den almindeligste hval i Sydhavet.
Det er den mindste af bardehvalerne-
-og ligesom de andre kommer den her for at æde.
Den majestætiske pukkelhval er også sommergæst.
De har rejst tusinder af kilometer fra deres tropiske vinterbolig-
-for at samle den føde, der er til rådighed her om sommeren.
På kun fire måneder oplagrer de fedt nok-
-til at dække energibehovet resten af året.
Alle disse dyr er kommet her af en grund: Krillen.
Krillen er grundstammen i det antarktiske fødeudbud.
Mængden af kril i havet er umådelig.
Myriader af kril i en enkelt sværm, og sværmene er kilometerlange.
Pelssælen æder også af den righoldige føde.
Sværmene er spredte, men har man fundet en, er resten nemt.
Pukkelhvalen sluger flere hundrede tusind kril i en mundfuld.
Når det går godt, æder hvalen uafbrudt.
Den kan sætte to ton kril til livs på et døgn.
Sydpå, tæt ved kontinentet, er havisen stadig intakt.
Her ligger isen hele sommeren, og kejserpingvinerne bor her.
De har været til havs for at æde. Nu skal deres unger fødes.
De går ikke direkte til iskanten, de tøver et stykke fra den.
De er nervøse.
De dykker ned og undersøger iskanten.
Det var klogt. Søleoparden patruljerer området.
Den er Antarktis' svar på isbjørnen.
Den er det farligste rovdyr her. Den jager helst i vand-
-så i det store og hele er dens byttedyr sikrest på isen.
Dens lade ynde skjuler dens blodtørstige natur.
Overbevist om, at kysten er klar, begiver pingvinerne sig mod isen.
Men det skal gå stærkt.
Nu skal de gå langt for at komme til kolonien.
Kejserpingvinens kolonier ligger et stykke fra iskanten.
Om vinteren kan afstanden bliver over 160 kilometer.
Men når isen smelter om sommeren, nærmer kanten sig kolonien.
Når ungerne skal til at svømme, er vandet tæt på.
Den her koloni ligger i læ af et forbjerg.
Derfor kan isen ikke bryde på grund af havstrømmene.
De voksne er så overmætte, at de knap kan røre sig.
Der er ingen rovdyr i nærheden, så de har tid nok.
I mylderet af hen ved 60.000 pingviner-
-skal forældrene finde deres unger.
Den her forælder vender tilbage til det sted, hvor den efterlod ungen.
Men unger står sjældent stille, så den voksne må kalde på den.
Ungen svarer, og de nærmer sig langsomt hinanden.
Ungens klagen får den voksne til at gylpe et stykke fisk op.
Nu, da den ene af forældrene er tilbage, kan den anden søge føde.
Pingvinerne er opmærksomme på søleoparden og trykker sig sammen.
Ingen af dem har lyst til at være den første, der springer i.
Af og til kommer sælen op på isen og prøver at fange en af dem.
Men den bedste strategi er at vente.
Den gemmer sig bag et hjørne.
Pingvinerne bliver selvsikre og springer i vandet.
Den første flok pingviner undslipper.
Ude på åbent hav er de i sikkerhed.
Sælen hører lyden. Gennem boblerne går den til angreb.
Det lykkes næsten altid for den at gøre en fangst.
Nu, da sælen er væk, vover de andre pingviner sig mod åbent hav.
Med tiden klarer ungerne sig selv.
Når det antarktiske efterår lakker mod enden-
-vil de gå over den nye is-
-og klare endnu en vinter på det frosne hav.
Danske tekster: www.broadcasttext.com